Seite - 7 - in Az Osztrák-Magyar Monarchia írásban és képben - Az Osztrák Tengermellék és Dalmáczia (Tengermellék), Band 10
Bild der Seite - 7 -
Text der Seite - 7 -
7
E tekintetben ez a hely mindazon követeléseket kielégíti, melyeket az
ősrégi áldozati helyek okos megválasztásánál méltán szem előtt tartottak.
Elénk tárul innen a Tcrnovani erdő egy része, az Isonzo mély völgye, az
isztriai félsziget partvonala s a lagúnák sora egészen a Piave torkolatáig,
sőt azon túl is ; a kép legszebb darabja azonban a Karszt ama része, mely
az Isonzo-völgy és Idria közt fekszik.
E kopár fensíkoknak és föld alatt bujdosó patakok völgyeinek saját-
szerűségéről bármely leírás is csak alig nyújthat fogalmat. A fügefa jókora
magasságig megél e hegy lejtőjén. Fenn a korcsma előtt egy terebélyes
hársfa áll, mely alól a legmesszebbre érő kilátás nyílik minden irányban.
Meglehetős kocsiút vezet egészen föl a hegytetőre. A Karsztra éjszak felé
nyíló kilátást már sokszor hasonlítgatták Jeruzsálem és a Holt-tenger táj-
képéhez, s ez a hasonlat igazán sok tekintetben találó. Csak egyes részletek-
ben mutatkoznak eltérések. Ezek azonban sem a színezet, sem a körvonalak
dolgában nem sokat változtatnak a két táj föltűnő hasonlatosságán. Csakhogy
itt a szakadékokban és a kopár lejtők elmállott kőzetén földi-mogyoró-,
szederinda-, boróka- és egértövis-bokrok tarkítják helylyel-közzel a rideg
talajt, míg ott keleten a Wadik közt néhány oda tévedt s elvadúlt füge- és
narancsfa, meg egy-két elcsenevészedett sykomorfa tengődik. Víznek sem
itt, sem ott semmi nyoma.
S most térjünk ismét vissza a hegy lábához, hol az országút elhalad,
melyet a folyóval együtt a Predil környékétől egészen idáig nyomon kisér-
tünk. Még csak egy kilométerrel haladunk tovább, s ime az Isonzo opálszínű
hullámai áttörik a fucoid-homokkó bástyát, mely a már valamivel beljebb
vonúlt, de a mainál még mindig magasb felszínű tenger hullámverésének
lerakodásaként halmozódott a mészkőszirtekre, — s ezzel az utolsó korlát,
a legvégső földemelkedés is át van törve a mai tengerpart előtt. Ez utolsó
bástya, mely félkör alakban támaszkodik a lejtőjével délnek néző hegységre,
gömbtükörként szórja szét a déli napnak reá eső sugarait. Ezért tenyészik
a görczi tartománynak épen e helyén, Lucinicótól le egész Castagnapizzáig
és még tovább, e félkör szélein az olajfa oly gyönyörűen s ezért virúlnak
itt a téli rózsák legtovább. Kiváltkép az éjszakról jövő útasra hat egyszerre
meglepően és elbájolón ez áttört sziklafal, melyen át a fehér Triglavról
lefutó vizek nyitottak maguknak útat. Mert e bástya széléhez érve, egyszerre
mintegy varázsütésre tárul elé a tengerpart előtt e zöld partszegélyzet s
aranyszínű hátterén a kertek városa.
Az Osztrák-Magyar Monarchia írásban és képben
Az Osztrák Tengermellék és Dalmáczia (Tengermellék), Band 10
- Titel
- Az Osztrák-Magyar Monarchia írásban és képben
- Untertitel
- Az Osztrák Tengermellék és Dalmáczia (Tengermellék)
- Band
- 10
- Herausgeber
- Rudolf Trónörökös Föherczeg
- Verlag
- Magyar Királyi Államnyomda
- Ort
- Budapest
- Datum
- 1892
- Sprache
- ungarisch
- Lizenz
- PD
- Abmessungen
- 15.02 x 22.23 cm
- Seiten
- 404
- Kategorien
- Kronprinzenwerk ungarisch